~PORED MORA~
Osećam miris ribe.
Dušo, možda bi trebala da skineš štikle.
Dobar dan. -Dobar dan. -Radite? -Da. -Odlično, treba nam piće.
Umorni smo od puta. -Šta želite?
Za mene džin. Moja žena će čašu belog vina.
Hvala. Dobar dan.
Imate lep pogled odavde. -Ništa posebno. Šta vas dovodi ovde?
Došli smo da malo pobegnemo od gužve. -I baš ste izabrali ovo mesto.
Zovem se Roland, ovo je moja žena, Vanesa.
Ja sam Mišel, a ovo je vlasnik hotela, Patris. -Drago mi je.
~HOTEL GALEB~
Hvala. -Hvala vama.
Kakav se to zvuk čuje? -To je zvuk mora.
Treba mi pomorski radio. Moram ga sutra kupiti.
'Jutro -Nisam te budio jer si spokojno spavala. -Ne spavam spokojno.
Znaš i sam. Ideš napolje da nađeš inspiraciju? -Ti si moja inspiracija.
Zašto smo onda došli ovde? -Dušo, nemoj da se musiš.
Vratiću se ranije ako želiš da odemo na večeru.
Želim da odmorim malo od puta. Idi ti, biću ja dobro. -Važi.
Lepo se provedi danas. -Neću. -Znam, volim te.
Znam...
E u tri lepe!
Zadovoljni ste sa smeštajem? -Šta kažete?
Je li sve u redu? -Jeste, hvala na pitanju.
Dobar dan, gospođo. Mrežaste vrećice su tu okačene.
Je li to sve, želite li još nešto? -To je sve.
Dva limuna, pet pomorandži...
Ukupno, osam franaka.
I jedan espreso. -Za automat za kafu? -Da.
To je ukupno osamnaest franaka.
Veliš 35 godina? -Da, od srednje škole. Otac mi je tamo bio deset godina.
Putuješ li mnogo? -Ne, retko.
Moja ćerka Marija je provela zadnjih pet godina u Čikagu.
Možda odem na sedam dana, sviđa mi se tamo. -Na vikend? -Da, ceo vikend.
Kuća ti je blizu? -Nedaleko odavde. -Imaš li ženu? -Umrla je prošle godine.
Žao mi je. -Imala je jake bolove...
Od nje sam naučio, ako nekoga iskreno voliš...
O njemu ćeš se brinuti više nego o sebi. Slažeš li se? -Da.
Želeo sam da odmara u krevetu. Insistirala je da bude suprotno.
Nadao sam se da će ozdraviti, ali je preminula.
Bar su joj muke skraćene, sada počiva u miru.
Kako si to podneo? -Duša me zbog toga boli svakog dana, nedostaje mi.
Ali takav ti je život prijatelju. -Slažem se, u potpunosti.
Gde je tvoja supruga? -U hotelu, umorna je od puta.
Dugo ste u braku? -Četrnaest godina. -Tek ste počeli.
Izgleda kao veoma fina žena. -To je kompliment.
Teško je nju opisati, ponekad je nepodnošljiva.
Ponekad je simbol ljubavi. Zna i ona voleti.
Hoćeš još jedno valjevsko? -Natoči domaćine.
Mogu li te častiti pićem? -Možeš, al' pijem radžu. -Odlično, sipaj radžu.
Ćao, jesi se lepo proveo danas? -Nisam.
Ne znam ni sam... Stvarno ne znam...
Mišel je dobar čovek. Baš je ljubazan.
Imamo li šta da jedemo? -Sišla sam niz planinu i kupila namirnice u piljari.
Zatim sam pročitala užasnu knjigu. Ne znam zašto se toliko brineš.
Ljudi objavljuju užasne knjige stalno, niko ne mari za tvoju.
Lepo pišem, dobar sam pisac. Sećaš se? -Jesi.
Volim tvoj stil pisanja, znaš i sam.
Idi danas malo u šetnju, prijaće ti.
Nemoj da piješ danas, prijaće ti. -Možemo biti srećni.
Ali ti to ne želiš. -Nemoj citirati neke... -Odupireš se tome!
Želiš da shvatim poentu i učiniš me nesrećnom?
Ti si dobra žena. -Bože... odakle se to stvorilo?
Pokušaj danas nešto da napišeš. -To je dobar plan, dušo.
~HOTEL GALEB~
Loše si spavala? Vanesa?
Naravno.
Hoćemo li popričati o tome?
Pretpostavljam da nećemo ni reč prozboriti.
Jebi ga! Izvinjavam se, sad ću je podići. Sve je u redu.
Zar ne bi trebao da se vratiš u apartman? -Molim? Šta lupaš.
Ti ćeš da mi kažeš kad da idem?
Matori... -Samo želim da ti pomognem.
Ja sam odrastao čovek! -Znam. -Mani me se...
Kad budem želeo, vratiću se u apartman. Između mene i žene nema ljubavi.
Ne treba mi tvoja pomoć matori.
U tri lepe! Idem čoveče, idem. -Smiri se. -Ovaj lokal ti je prava rupčaga!
Ni ja se tebi ne mešam u život...
Dobar dan. -Dobar dan.
Zovem se Fransoa. -Ja sam Vanesa.
Danas je baš lepo vreme? Odakle si?
Iz Njujorka. -Amerikanka? Razmišljam da odem u Njujork na medeni mesec.
Ja i moja žena, tek smo se venčali.
Lepo...
Želim vam ugodan dan! -Takođe.
Puca li ti glava od mamurluka? -Dobro sam.
Reci mi ako ti dođe žena. Staviću kravatu da izgledam bolje.
Neće te ni primetiti.
Sve me primete. -Oprosti mi zbog onoga od sinoć.
Uvek sam bio staložen, znaš. -Razumem te.
Ne, ne razumeš.
Imao sam život, kakav ne možeš ni zamisliti.
Bio sam u Njujorku, živeo k'o car.
Bio sam veoma dobar pisac.
A ona, kada sam je video na pozornici...
Kako je bila zgodna.
Bila je srećna... Bila je srećna.
U drugom poglavlju braka, neki ljudi naprave decu. Neki...
Žive jedno za drugo.
A neki opet poput nas... ne znam ni sam šta smo postali.
Mogu li da ti dam jedan savet?
Imam li izbora? -Moraš je voleti.
Nju nije lako voleti.
A tebe je lako voleti? -Naravno da nije. Nisam ni ja cvećka.
Onda ste vi stvoreni jedno za drugo. -Istinu zboriš.
Ćao. -Ćao. -Vi ste u apartmanu do nas? -Da.
Dugo ste ovde. -Skoro smo došli. -Baš imaju lep pogled odavde.
Vidimo se. -Ćao.
Rano si se vratio. -Nedostajala si mi. -Ne budi smešan.
Hoćeš čašu belog vina? -Naravno.
Jesi li je video? -Koga? -Komšinicu.
Misliš na onaj par pored nas? -Da. Zašto, šta je bilo?
Ništa. -U svakom slučaju, dosadno mi je.
Ovo nije mesto koje sam zamišljao, ne prija mi.
Mišel je stvarno dobrodušan čovek.
Previše je ljubazan. Loše sam se poneo prema njemu.
Svaki pisac bi prodao dušu da potraži inspiraciju za knjigu na ovom mestu.
Ja još uvek tragam za njom.
Šaljem ti poljubac dušo! -Uzvraćam ti ga dragi.
Upoznali smo se davne 1920.
Kada sam čuo kako se smeje, znao sam da je ona prava. -Stvarno?
Hvala. -Izvolite. -Hvala.
Probudi se. Budi se! Otvori oči! -Šta je?
Želiš li da karaš susedku iz apartmana do nas? -Dušo, šta lupaš?
Znaš ti dobro o čemu pričam. -Nemam pojma, skloni se!
Još si me i probudila. -Gde ideš? -Idem da pišam, 'oćeš da mi ga držiš?
Želiš li da je jebeš? -Ne želim, jeb'o te bog!
Želiš. -Zašto mi puniš glavu ovim glupostima?
Glumiš žrtvu? Nije ti dovoljno da se sažaljevaš što si supruga propalog pisca.
Treba li ti bolji razlog za samouništenje? -Znaš ti moj razlog.
Bar pokušaj da budeš propali pisac. Ti si ništarija, obična šljokara.
Jebi se bre!
Kada se vratim biću komiran kao i uvek, da ne bih slušao tvoj glas...
Dobar dan. -Dobar dan.
'Bem ti život, ništa ne vidim!
Dođi ovamo. -Prestani. -Dođi. -Nemoj.
Prestani se nogatati.
Smučio si mi se. Odvratan si.
Neću uspeti.
'Jutro. -'Jutro.
Jeste li videli ribara jutros? -Jesam.
Fransoa ide sutra u posetu kod prijatelja. Hoćeš da se družimo sutra?
Sa tobom? -Da. -Šta ćemo da radimo?
Ne znam, možemo igrati karte. Prošetati se, otići na piće.
Ne znam da igram karte. -Naučiću te.
Dobro. -U pet sati? -U osam. -Onda u osam.
Želim vam ugodan dan. Ćao.
Ćao. -Uđi. -Hvala. -Sedi.
Baš ti je lepa haljina. -Hvala. -Možda bi ti punđa lepše stajala.
To mi i muž uvek kaže. -U pravu je.
Znaš li da igraš belot?
Belot? -Cilj igre je da pokupiš što više štihova. Da vidimo...
Preseći ću špil na pola. Mogu li tu da stavim? -Da, hoćeš još vina?
Ti nosiš. -Dobro. -Imaš li kralja. -Uzimam.
Ćao dragi. -Zdravo. -Pobedila sam. -Ma daj, to nije fer.
Ćao, nismo se ni lepo upoznali. Često te viđam za šankom u baru. Ja sam Lea.
Drago mi je što smo se upoznali, ja sam Roland. -Ćao. -Hoćeš li piće?
Naravno. -Hoćeš da nam se pridružiš?
Hoću. -Samo mi nemoj reći da ni ti ne igraš karte.
Vaša supruga me rasturila, sve mi je uzela. -To joj je u krvi. -Da.
Ne možemo igrati belot u troje. Moramo nešto drugo.
Igraćemo remi. -Može. -To je lako.
Šta je to bilo? -Na šta asociraš?
Vanesa...
Stavljaš me na iskušenje? Želiš da nam uništiš brak?
Idem da se istuširam.
Nemoj. -Vanesa, moraš prestati. Sve je u redu.
Ne mogu. -Vanesa, moraš prestati. Prestani!
Dosta je više sa tim! Prestani! Ja sam ti muž pobogu.
Ne mogu!
Jednom ćeš morati prestati da se ovako ponašaš!
Mišele, naspi mi još jednu radžu.
Obično se pitam zašto šljivovicu za doručak.
Ali danas ću napraviti izuzetak. -Želim da se olešim za doručak.
Hoćeš da ti napravim sendvič uz to? -Ne, hvala.
Hoćemo li ikad pričati o ovome? Vanesa?
Mrziš li me? Da li me mrziš?
Prestani! Prestani!
Želim samo da budemo srećni.
Vanesa?
Danas pušiš k'o Turčin.
Ne pušim bolje od tebe.
Ti se smeješ?
Tako deluje spolja, ali ne i iznutra.
Ostani. Ostani sa mnom dušo.
Dobro jutro. -Nestalo nam je kafe, otišla sam da je kupim.
Zašto me tako gledaš? -Osećam se lepo dok te gledam.
Stani tako, baš si seksi.
Zvala me je mama. -Ozbiljno, šta kaže?
Zanima je da li sam trudna? -Polako.
Reci joj da na tome radimo neprestano.
Dobro. -Pitaj je zanima li je u kojim pozama to radimo?
Moraš joj to odmah staviti do znanja. -Videću.
Ćao. -Ćao.
Kako ti je bilo kod prijatelja? Tvoja žena mi reče da si ga posetio. -Dobro.
Radije bih ostao ovde.
Odrastao sam na mestu poput ovog. Sada sam srećan.
Idemo na krstarenje sledeće nedelje. Nemamo prijatelje, tako da...
Hoćete li ti i tvoj muž da pođete s nama? -Krstarenje? -Da, što da ne?
Može biti zabavno. A ti možeš raditi isto što i sada radiš, samo na moru.
Popričaću s mužem oko toga. -Važi. -Laku noć. -Laku noć.
Ćao. -Ćao.
Večeras sam nam doneo večeru. -Postaviću nam tanjire.
Vanesa? -Reci? -Jesi li sve dobro među nama?
Jeste, nismo se odavno ovako slagali. Ti si drugačiji.
Dobro.
Pitao me je hoćemo li na krstarenje. -Odlično, šta si mu rekla?
Rekla sam mu da mrzimo brodove kao i ljude. -Nisi.
Nisam, ali to je istina. -Znači, nećemo ići?
Želiš li da ideš?
Zašto imam osećaj da je to trik pitanje?
Mislim da bi nam ova mala avantura dobro došla. Možda, nisam sigurna.
Znaš li kako to smešno zvuči kad čujem od tebe?
Da, mislim da bi nam to dobro došlo.
Ispričaj mi još jedan vic. -Polako.
Misliš da je pametno što smo ih pozvali s nama? -Što pitaš?
Onako... Ona mi se sviđa.
Dobra je, ali pomalo čudna. -Kako čudna?
Mislim da su oni dobri ljudi, ali imaju neke svoje probleme.
Još uvek su zajedno.
Hoćemo li se i mi tako ponašati za nekoliko godina? -Da.
Mislim da će ovo i nama i njima prijati.
Nema ljubljenja? -Nema, biću miran.
Špijuniraš ih? Šta rade?
Pitam te zato kad si bila pre neki dan u šetnji, primetio sam tu rupu u zidu.
Gledao sam ih... kako se jebu.
Smeta li ti to?
Hoćeš da ih gledamo zajedno?
Hoćeš da se okupaš sa mnom? -Hoću.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Nestalo nam je mleka. Moraš i ti pokušati da pišeš.
Gledaš li ih ujutru? -Ponekad.
Danas ću ostati ovde. Slažeš li se, želiš li da ostaneš sama?
Ne. -Ti bi da budeš s njima?
Smeta li ti to? -Ne.
Ćao komšo. -Dobro jutro.
Danas obeležavamo godišnjicu.
Da li da uzmem šumsko voće ili pasulj. Ili svinjetinu? Ne znam.
Mislim da se namera računa. -Da. -Kada je vaša?
U zimu. -U zimu?
Jesi li sa njom došla? -U piljari je, kupuje namirnice za godišnjicu.
Kada je naša? -U novembru, krajem novembra.
Da, koji datum? -27. ili 28...
Ne sećam se. -Ni ja.
Vanesa, to ništa ne mora da znači.
Ako smo zaboravili kad nam je godišnjica.
U redu? -Kupila sam sveže kolače.
Ćao. -Ćao.
Imaš li cigaru? -Ne, nemam.
Bila si dole? -Nisam...
Šta on hoće? -Ko? -Fransoa?
Pita da li želimo da idemo na krstarenje. -Lažeš.
Tražio je cigaru. Počela sam pušiti kad si stigao, rekla sam mu da nemam.
Znam da si počela da pušiš. -Stvarno? -Da, poznajem te.
Lea, mogu li da uđem? -Strpi se još malo.
Uđi.
Mašala. Ko se to meni potrudio i lepo spremio. Nisi trebala.
Imam jedan mali poklon za tebe.
Srećna ti godišnjica ljubavi. Hvala.
Lepo ti stoji. -Sviđa mi se narukvica.
Vidiš li ovog ribara?
Svakog dana ode ujutru na pecanje i vrati se predveče.
Jedva da upeca neku ribu. Šta ga to drži da ne poludi.
Meni bi se sve to smučilo. Šta to ne znamo o njemu?
Hajdemo u restoran na piće? -Neću.
Zašto ne odemo sa susedima, pa da ih špijuniramo kad se vrate?
Konačno si doveo i ženu, nedostajala nam je. -Vi me ne poznajete.
Ne, ali znam da vam je muž usamljen.
Gledam ga kako svako veče sam jede. Kako da se ne brinem.
Drago mi je što vas vidim zajedno.
Lepo je biti ovde za promenu. -Šta pijete? -Šta ćeš draga?
Ja ću pastis. -Pastis? Odma' dođe.
Ćao. -Ćao. -Dobro veče. -Dobro veče. -Zdravo.
Prvi put da Vanesa proba pastis. -Stvarno. -I? -Uzela sam dva.
Šta mi želiš reći? -Moraš i ti dva naručiti. -Nisam baš siguran.
Potrebno je malo vežbe. -Stvarno? -Za njega me vežu lepe uspomene.
Rolande, Vanesa nam kaže da si pisac.
Ponekad. -Odlično, voleo bih da imam smisla za to.
I ja bih to voleo, u zadnje vreme. -Izvol'te!
Fransoa, čime se ti baviš? -Otvorio sam umetničku galeriju u Parizu.
To je tvoja galerija? -Da, u početku...
Bavio sam se prodajom umetnina, pa sam onda otvorio galeriju.
To sam sve ostvario uz pomoć moje divne žene. Tako da radimo zajedno.
Živeli! -Živeli! -Živeli!
Jako piće. Čime se ti baviš Vanesa? -Apsolutno ni sa čim.
Ti si domaćica kao i ja.
U osnovi, da. Ali nisam dobra u tome. -Nije istina, ti si fantastična žena.
Ona je najbolja gazdarica na svetu. Nije ti smešno?
Bila sam plesačica. -To je odlično.
Zašto si prestala? -Zato što sam ostarila.
Baš si lepa. -Šta?
Odlična ideja.
Da pogledamo jelovnik? -Da. -Može. -Riblja čorba.
I ja ću. -Čudan si! -Da nazdravimo. -Da, živeli!
Bože, smorih se k'o leš. -Nadajmo se da se isplatilo.
'Ajde dušo. -Nemoj. -Zašto?
Neću. -'Ajde dušo, blajvaj ga malo!
Ne zabavljamo se, kakav je ovo medeni mesec. Nismo deca.
Pa, sada znamo. Od ovoga nema ništa.
Radio si ovo nekad? -Ovo mi je prvi put. -Stvarno? -Onda si rođen za ovo.
Prelepo je. -Lepše nego tamo?
Možeš li preuzeti na momenat.
Ustani...
Pridrži mi konopac. I onda ovako radiš.
Vidiš? Samo obmotavaš.
Možda ti ovo ne govorim često, ali želim da budem sa tobom.
I znam koliko ti je teško da budeš sa mnom. Svestan sam toga.
Je li to želiš? Da budeš sa nekim strancem?
Želiš li ga? Ja mislim na tebe.
Dragi, reci mi šta rade?
Vanesa? -Molim te.
Leže na krevetu. Ona čita knjigu.
On je posmatra.
Polako spušta ruku niz njena leđa, pa do butina i njenog međunožja.
Želi je, ali čeka. Čeka da mu da znak da ga i ona želi.
Prija li?
On želi da otkrije žudi li ona za njim.
Vidimo se kasnije. -Važi.
Patris je došao da kupi ovaj hotel. Poznajemo se od detinjstva.
Lepo ga je ponovo videti. Čudan čovek.
Ne zanima ga prošlost. Za to treba imati hrabrosti.
Mnogi ljudi žive u prošlosti, kao ja na primer. Njega prošlost ne zanima.
Veruješ li u Boga? Ja verujem.
Zbog njega sam smogao hrabrosti da upoznam svoju ženu.
U svakom slučaju, odoh da ti zakuvam kafu.
Ćao! -Ćao.
Je li ti čudno što ne pričamo? -Nije.
Radiš na knjizi? -Ne.
Pišeš li nešto? -Samo pijem. -Vidim.
Znam ko si ti, čitala sam tvoje knjige. -Jesi?
Mislim da ti je prva bila najbolja.
Zanimljivo je kako se ta radnja odvijala, zar ne?
Da, svako ima različito mišljenje.
Kakav je osećaj biti u braku? -Lep.
Zašto? -Kako misliš zašto? -Zašto?
Volim da pripadam nekome. Da sam vezana s nekim.
Volim da maštam o tome kakav će mi život biti.
Misliš da sam naivna?
Mislim da si dobra, prelepa žena.
Nadam se da će ti život biti onakav kakvog si ga i zamislila.
Hoćeš da se provozamo? -Mislila sam da ne idemo nigde dok ne završiš knjigu.
Stvarno želim da idem. Idemo se provozati draga.
Volela bih da stanemo kod crkve. -Važi.
Pomolih se Bogu, da mi oprosti sve strašne
stvari koje sam ti rekla kad smo se upoznali.
I pomolih se da mi da snage da verujem u nas. Zato što ne verujem.
Srdžbom sam ispunjena. -I ja sam besan, dušo.
Gde idemo? -Izvešću te na večeru.
Nisam se obukla za večeru. -Učini ovo zbog mene.
Predivno je. -Dobro veče. -Dobro veče.
Gospodin i gospođa Betrand. -Dobro veče. -Dobro veče.
Žulijene, odvedi ih do stola. -Pratite me, gospodine.
Ne želim da budem ovde. -Dušo, sve će biti u redu. Pogledaj me.
Izvolite, sedite gospođo.
Gospođo, jelovnik za vas. -I za vas, gospodine. -Hvala.
Pleši sa mnom.
Dušo. Vanesa! Vanesa...
Mislim da želim da pišem o tebi.
Promeni sam ime. Šta oni mogu da saznaju?
Nikad ne bih pisao o tome.
Ljubavi, moramo da se spremimo?
Idem da se obučem, pa ću malo da prošetam. -Praviću ti društvo.
Idem samo da ispušim cigaru. -Neću ti smetati.
Ipak ću na balkon, na svež vazduh.
Izlaziš? -Idem sa Leom u šoping. Ovaj mesec imaju popust u jednoj radnji.
Zašto si se odjednom predomislila? -Idem da kupim cipele.
Mogu li da vam pomognem?
Tražim neko seksi rublje. -Seksi? Ovde imate veliki izbor. -Hvala.
Hvala.
Sviđa li ti se? -Da.
Izgledam... drugačije. Hoćeš da vidiš? -Hoću.
Zdravo Rolande! -Ćao. -Kako si? -Dobro.
Lep kožnjak. -Žena mi izabrala.
Mislim da su nam žene prave rasipnice. -Da.
Lea mi reče za auto. -Da, prelep je! -I moj ujak ima takav. -Dobra makina.
U redu, želim vam ugodno veče. -Ćao.
Oblačiš ga poput mene? Nosio sam tu jaknu kad smo se upoznali.
Izgledaju li lepo?
-Oblačiš ga poput mene.
Dušo, šta to radiš? Šta to radiš?
Vanesa, pomozi mi da shvatim! -Zatvori vrata. -Šta to radiš?!
Zatvori vrata, hladno mi je. -Šta ovo treba da znači?
Mislim da trebamo prestati da ih špijuniramo.
Više nam nisu potrebni.
Mi imamo svoj život, imamo jedno drugo. Manimo se njih.
Dušo? Vanesa?
Hoću.
Šta ti imaš?
Poranio si.
Hoćeš piće? -Nisam znao da toliko voliš da igraš karte.
To je lepo, da se zabaviš. Karte je dobro igrati.
Hoćeš piće? -Ne, neću jebeno piće.
Šta ovo znači? Hoćeš da me povrediš?
Ne. -Povredi me. -Ne želim. -Slobodno me povredi, da završimo sa tim.
Ošamari me? -Ne želim da te povredim -Uradi to, slobodno. -Prestani.
Povredi me. -Prestani!
'Ajde. -Neću. -Udari me. -Prestani! -'Ajde! Udari me! -Prestani!
Prestani! Ne znam šta ti je. -Ma nemoj? -Prestani! Prestani...
Neću! Hoću da idemo odavde! Možemo li samo otići?
Idemo, samo izađimo iz sobe, molim te.
Molim te! -Dobro. -Neću da...
Samo da se presvučem.
Kakv si ti idiot čoveče. -Idiot mi kaže.
Šta je bilo? -Patris se izmotava. -Šta je rekao? -Za stolom ne pričam šale.
Šta želite da naručite? Jutros smo dobili sveže jastoge.
Odlično, uzećemo dve porcije. -Dobro, znači jastozi.
Mogu li ti bluzu otkopčati?
Nemoj, stani!
Polazi!
Zašto? Zašto?!
Reci mi. Zašto?
Pogledaj me, pogledaj me bre! Zašto? -Prestani!
Znaš ti zašto, budi iskrena. Reci mi?
Reci mi.
Pogledaj me, reci mi zašto? Zato što ti nemaš ono što oni imaju?
Reci. -Neću. -Ti nemaš ono što oni imaju, ljubomorna si.
Ti si bolesna! -Neću! -Ti si poremećena!
Da bi se ti osećala bolje, želiš njih da povrediš? -Ne!
Želim ga... -Ne! Ne! Ne...
Mrziš ih zato što ne možeš da ostaneš trudna. -Ne. -Ti ih mrziš!
Reci! -Neću! -Ti ih mrziš.
Ljubomorna si na njih. Ti ih mrziš...
Zato što ne možeš ostati začeta. Ja te volim bez obzira na sve.
Ti ne želiš njega, već mene. Želela si da imaš decu sa mnom.
Ti njega ne voliš, već mene voliš!
Reci. -Neplodna sam, ne mogu da imam decu...
Lea se vratila u apartman.
Pokušava nešto da joj objasni. Čekaj...
Govori joj istinu.
Ne da mu da je pipne.
Kako si to mogao da mi uradiš? -Nisam to želeo, oprosti mi.
Završili smo! -Dušo... -Ne diraj me!
Dušo, odlično si obavila pos'o.
Izgleda da si upravo uništila srećan brak.
Lea, mogu li da popričam s tobom na kratko?
Ne želim da pričam s tobom. -Nije onako kao što misliš.
To je nešto što je počelo pre tri godine.
Kada smo prvi put pokušali da dobijemo dete, izgubili smo ga.
Pokušali smo i drugi put. I opet je pobacila.
Rekli su da će pokušati da pređu preko toga.
Prolazeći kroz nešto užasno, može im samo ojačati brak.
Ona je trudna. Pretpostavljam da si znala za to.
Ja nisam loša osoba.
Jesam li ja loša osoba? -Ponekad jesi...
Moraš prestati da budeš takva zlobnica.
Shvatio sam šta ribar radi. Isplovljava kada je jaka struja.
Morska struja te može odvesti preko mora ili će te potopiti.
Ponekad moraš da se nosiš sa tim.
A ponekad dušo, to je sve što možemo učiniti.
Roman "Pored mora" od Rolanda Betranda
Hvala vam na vašem ljubaznom gostoprimstvu. -Nema na čemu.
Srećan put. -Zbogom prijatelji.
Prevod i obrada: Gale ~Posvećeno mom ocu~